Tupolev Tu-22M
Tupolev Tu-22M | |
---|---|
![]() Russisk Tu-22M | |
Beskrivelse | |
Type | Strategisk bombefly |
Besætning | 4 |
Jomfruflyvning | 30. august 1969[1] |
I aktiv tjeneste | 1972 - |
Fabrikant | Tupolev (1969–1997) |
Brugere | Sovjetunionens luftvåben, Ruslands luftvåben, Indiens flåde, |
Dimensioner | |
Længde | 42,46 m |
Spændvidde | 34,28 m (ved 20°) 23,30 m (ved 65°) |
Højde | 11,05 meter |
Vingeareal | 183,6 m² alt. 175,8 m² m² |
Tomvægt | 58.000 kg |
Maksimal startvægt | 124.000 kg (126.400 kg ved start med hjælperaketter) |
Motor | 2 × Kuznetsov NK-25-turbofans |
Motorydelse | 247,9 kN (hver motor) |
Tophastighed | 2.300 km/t (Mach 2,05) marchhøjde |
Ydeevne | |
Rækkevidde | 2.410 km (bevæbnet) 6.800 km (tom) |
Tophøjde | 13.300 meter |
Stigeevne | 15 m/s |
Bevæbning | |
Skyts | 1 × GSh-23L maskinkanon |
Bomber | 69 × FAB-250 eller 8 × FAB-1500 er typisk bevæbning |
Missiler | Op til 3 × Raduga Kh-22 missiler i våbenkammer eller på vingepyloner eller op til 6 × Raduga Kh-15 missiler i våbenkammer samt 4 × Raduga Kh-15 missiler på to pyloner under vingerne, i alt 10 missiler pr. fly.[2] |
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/88/Tupolev_Tu-26_BACKFIRE.png/220px-Tupolev_Tu-26_BACKFIRE.png)
Tupolev Tu-22M (russisk: Туполев Ту-22М; NATO rapporteringsnavn: Backfire) er et langtrækkende, supersonisk bombefly med variabel pilgeometri udviklet af flykonstruktørvirksomheden Tupolev i det daværende Sovjetunionen.
Tu-22M er baseret på et design fra slutningen af 1960'erne og blev produceret frem til 1993, efter at der var produceret i alt 497 eksemplarer.[3] Flyet benyttes fortsat, og der er i dag omkring 100 fly i aktiv tjeneste i primært Ruslands luftvåben.[4][5]
Udvikling
[redigér | rediger kildetekst]Tu-22M er udviklet på grundlag af Tupolev Tu-22 (NATO-rapporteringsnavn: Blinder) i 1970'erne, men er på mange måder et helt nyt design. På daværende tidspunkt var variabel pilgeometri ("bevægelig vinge") en populær konstruktion, der også var benyttet i andre sovjetiske designs som MiG-23 og Su-17. Den nye Tu-22M fik oprindeligt navnet Samoljot 145 (Fly 145). På trods af, at flyet på mange måder er helt nyt design i forhold til Tu-22, fik flyet navnet Tu-22M angiveligt for at gøre det nemmere at opnå finansiering af projektet i militæret og i den sovjetiske regering.[6] Det er også hævdet, at navnet Tu-22M blev anvendt under nedrustningsforhandlingerne om SALT II for at skabe indtryk af, at flyet blot var en mindre videreudvikling af Tu-22 og for at skjule flyets reelle egenskaber.[1] NATO gav flyet et nyt navn; Backfire.
Operativ tjeneste
[redigér | rediger kildetekst]Under den Kolde krig anvendte Sovjetunionens luftvåben Tu-22M i rollen som strategisk bombefly, ligesom Sovjetunionens flåde anvendte flyet til operationer mod fjendtlige skibe.[3] I løbet af 1970'erne blev Tu-22M benyttet til enkelte simulerede angreb mod amerikanske flådeenheder. Flyet blev også benyttet til at teste Japans flyberedskab.[2]
Tu-22M blev benyttet i kamp første gang i Afghanistan fra 1987 til 1989. Brugen af flyet var tilsvarende den amerikanske brug af B-52 Stratofortress under Vietnamkrigen og bestod i at smide store mængder af konventionelle ustyrede bomber mod mål på jorden. Tu-22M3 blev anvendt på samme måde under krigen i Tjetjenien i 1995, hvor der blev bombet mål nær Groznyj.[3]
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5e/Tu-22M3_Monino.jpg/220px-Tu-22M3_Monino.jpg)
Rusland anvendte Tu-22MR under krigen i Sydossetien, hvor et af flyene blev bekræftet skudt ned af et jord-til-luft missil.[7]
I de senere år er flyet blevet benyttet af Rusland til at teste beredskabet i Østersøområdet. Den 29. marts 2013 foretog russiske Tu-22M3'ere og Su-27'ere et simuleret angreb mod Sverige. Det svenske forsvar reagerede ikke på det simulerede angreb. Danske fly udstationeret i Baltikum kom dog på vingerne.[8][9]
Den 24. marts 2015 foretog to TU-22M for første gang en supersonisk flyvning over Østersøen med kurs mod det sydlige Skandinavien. Flyvningen skete få dage efter, at Rusland havde truet Danmark med atomangreb.[10][11] og medio juni 2014 under folkemødet blev flyet anvendt i et simuleret angreb på Bornholm, medbringende missiler.[12][13]
Eksport
[redigér | rediger kildetekst]Tupolev har siden 1992 søgt at eksportere flyet, herunder til Iran, Indien og Kina,[2] men der er endnu ikke foretaget bekræftet salg af flyet. Fire fly blev dog i leaset til Indien i 2001. Flyene skulle udføre maritim overvågning og fungere som angrebsfly.[14][15][2]
I januar 2013 blev rapporteret, at Kina havde underskrevet en aftale om produktion og køb af 36 Tu-22M3'ere under den kinesiske betegnelse H-10; en stor del af flyene skulle fremstilles i Kina under en aftale om teknologioverførsel fra Tupolev.[16] der blev ligeledes spekuleret i, at Rusland tillige skulle have solgt russiskbyggede langtrækkende Raduga Kh-22 anti-skibs-missiler.[17] Det russiske våbenexportagentur Rosoboronexport har dog benægtet et salg af fly og missiler til Kina.[18]
Versioner
[redigér | rediger kildetekst]Den første variant af flyet var Tu-22M0, der blev fremstillet i ni eksemplarer. Herefter fulgte ni yderligere Tu-22M1 i 1971 og 1972. Det nye fly fik NATO-rapporteringsnavnet Backfire-A.[1]
Den første større serie gik i produktion i 1972 under navnet Tu-22M2 (NATO: Backfire-B). Flyet havde længere vinger og et ændret skrog, plads til 4 besætningsmedlemmer, to NK-22 motorer (215 kN hver)[1] og nyt understel i vingerne. Flyets bevæbning bestod oftest af langtrækkende krydsermissiler eller anti-skibs-missiler af typen Raduga Kh-22.[1] Nogle Tu-22M2'ere blev senere udstyret med de kraftigere NK-23 motorer og givet navnet Tu-22M2Ye.
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d1/Tupolev_Tu-22M1_refuelling_probe.jpg/220px-Tupolev_Tu-22M1_refuelling_probe.jpg)
Den senere Tu-22M3 (NATO: Backfire C) fløj første gang i 1976 og blev taget i tjeneste i 1983. Tu-22M3 havde nye NK-25 motorer med markant større luftindtag som på MiG-25, forøget vinkel på vingerne til flyvning i høj hastighed og en ny næse med plads til en forbedret radar og våbenstyringssystem.
Tu-22M blev oprindeligt bygget med mulighed for lufttankning. Denne mulighed gjorde flyet kontroversielt under 1970'ernes nedrustningsforhandlinger, idet muligheden for lufttankning gav flyet mulighed for at angribe mål i USA, hvilket kvalificerede flyet til et strategisk bombefly. Under SALT-2 forhandlingerne indvilligede Sovjetunionen i at fjerne muligheden for lufttankning på de fleste af flyene.[19][3][20] Ifølge rapporter fra sovjetiske afhoppere var der dog på sovjetiske luftbaser opbevaret udstyr til lufttankning, der hurtigt kunne monteres på hvert enkelt af de sovjetiske Tu-22M3'ere.[1]
Flere Tu-22M3'ere, muligvis 12, blev ombygget til rekognosceringsflyet Tu-22M3(R) eller Tu-22MR.[3]
En version, Tu-22M3M, med opgraderet avionics og forbedrede våbensystemer er ligeledes udviklet og taget i brug af Ruslands luftvåben.[21]
Brugere
[redigér | rediger kildetekst]![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/19/Tupolev_Tu-22M-3%2C_Ukraine_-_Air_Force_AN2000516.jpg/220px-Tupolev_Tu-22M-3%2C_Ukraine_-_Air_Force_AN2000516.jpg)
Ved Sovjetunionens opløsning var der 370 Tu-22M'ere i tjeneste i SNG.
- Ruslands luftvåben – 93 i tjeneste i december 2010.[22]
- Ruslands flåde – 58 i tjeneste i december 2010.[22]
Tidligere brugere
[redigér | rediger kildetekst]Galleri
[redigér | rediger kildetekst]-
Tu-22MO, den første version af Tu-22M
-
En sovjetisk Tu-22M eskorteres af en norsk F-16, 1988
-
Russisk Tu-22M3
-
Russisk Tu-22M3 under opvisning i 2012
-
En Tu-22M3 bevæbnet med Raduga Kh-22 anti-skibs-missil under vingen
Se også
[redigér | rediger kildetekst]Tilsvarende fly:
Noter
[redigér | rediger kildetekst]- ^ a b c d e f TU-22M FAS.org
- ^ a b c d "Beskrivelse af Tu-22M på airforceworld.com". 21. september 2011. Arkiveret fra originalen 2. oktober 2011. Hentet 2015-03-30.
- ^ a b c d e Goebel, Greg. "The Tupolev Tu-22 "Blinder" & Tu-22M 'Backfire'". vectorsite.net.
- ^ Hoyle, Craig (26. september 2014), "Kings of the swingers: Top 13 swing-wing aircraft", Flightglobal, Reed Business Information, arkiveret fra originalen 27. september 2014, hentet 27. september 2014
- ^ TU-22M Backfire | Russian Arms, Military Technology, Analysis of Russia's Military Forces
- ^ Eden, Paul, ed. Tupolev Tu-22/22M". Encyclopedia of Modern Military Aircraft. London: Amber Books, 2004. ISBN 1-904687-84-9.
- ^ "Russia Resurgent: An Initial Look at Russian Military Performance in Georgia". 13. august 2008. Arkiveret fra originalen 2. april 2015. Hentet 2008-10-07.
- ^ "Danish F-16s confronted Russian fighter jets approaching Sweden". The Copenhagen Post. 23. april 2013. Arkiveret fra originalen 19. oktober 2014.
- ^ "Ryskt flyg övade anfall mot Sverige". Svenska Dagbladet (svensk). 22. april 2013.
- ^ Cenciotti, David. "Russian Tu-22 bomber scares NATO air defenses flying at supersonic speed over the Baltic Sea for the first time" The Aviationist, 24 March 2015.
- ^ Ruslands ambassadør truer Danmark med angreb, 20. marts 2015, dr.dk
- ^ http://www.cepa.org/sites/default/files/styles/medium/Baltic%20Sea%20Security%20Report-%20%282%29.compressed.pdf Arkiveret 29. juni 2015 hos Wayback Machine (side 9)
- ^ Bear’s over the Baltic | Corporal Frisk
- ^ Wirtz, James (2004). Balance of Power. Stanford: Stanford University Press. ISBN 978-0-8047-5017-2.
- ^ a b Chopra, VD (2008). Significance of Indo-Russian Relations in 21st Century. Gyan Publishing. s. 130. ISBN 978-0-8047-5017-2.
- ^ "China buys Russian bombers." SpaceDaily.com, 23 January 2013.
- ^ Cenciotti, David and Richard Clements. "China's Buying A Fleet Of Russian Bombers Perfect For Taking On The US Navy." Business Insider, 20 January 2013.
- ^ "Никаких переговоров с Китаем о поставке бомбардировщиков Ту-22М3 не велось и не ведётся – "Рособоронэкспорт." ITAR-TASS News Agency, 24 January 2013.
- ^ Taylor 1980, p. 212.
- ^ Tupolev Tu-22M1
- ^ Omtale af opgraderingen på vpk (russisk)
- ^ a b "Directory: World Air Forces". Flight International, 14–20 December 2010.
Litteratur
[redigér | rediger kildetekst]- Taylor, J.W.R. (ed.) Jane's All The World's Aircraft 1980–81. London: Jane's Publishing, 1980. ISBN 0-7106-0705-9.
- Frawley, Gerald. "Tupolev Tu-22M". The International Directory of Military Aircraft, 2002/2003, p. 163. Aerospace Publications, 2002. ISBN 1-875671-55-2
- Donald, David, ed. "Tupolev Tu-22M". The Complete Encyclopedia of World Aircraft, p. 883. Barnes & Noble Books, 1997. ISBN 0-7607-0592-5.
- Wilson, Stewart. Combat Aircraft since 1945. Fyshwick, Australia: Aerospace Publications, 2000. p. 138. ISBN 1-875671-50-1.
Eksterne links
[redigér | rediger kildetekst]- Tu-22M3 page on airwar.ru (russisk)
- Tu-22M entry at Globalsecurity.org
- Tu-22M photos at Airliners.net Arkiveret 21. september 2011 hos Wayback Machine
- "How to spot a Russian bomber" on BBC site Arkiveret 22. februar 2015 hos Wayback Machine