Etterretningstjenesten
Etterretningstjenesten | |||
---|---|---|---|
Basisdata | |||
![]() | |||
Aktiv | 1915–[1] | ||
Motto | Viten om verden for vern av Norge | ||
Land | Norge | ||
Etablert | 1915[2] | ||
Overordnet enhet | Forsvaret | ||
Sjef | Nils-Andreas Stensønes | ||
Størrelse | 1 900 (2023)[3] | ||
Hovedkvarter | Lutvann leir | ||
Nettside | Etterretningstjenesten | ||
Operativt oppdrag | |||
Oppdrag | spionasje, frikildeetterretning, menneskelig etterretning, signaletterretning, elektronisk etterretning, strategisk etterretning, kontraetterretning, kryptografi, kulturell etterretni g, bildeetterretning, sambandsetterretning | ||
Rolle | Etterretning | ||
Konflikter | IFOR[4] Krigen i Afghanistan[5] Gisselaksjonen i In Amenas i 2013[6] | ||
Betydningsfull hendelse | Frode Berg-saken Gisselaksjonen i In Amenas i 2013 |
![](http://178.128.105.246/cars-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2c/Marjata_IV_November_3%2C_2015_York_River_Virginia_USA.jpg/250px-Marjata_IV_November_3%2C_2015_York_River_Virginia_USA.jpg)
Etterretningstjenesten (tidligere Forsvarets etterretningstjeneste, også kalt E-tjenesten) er Norges sivile og militære utenlandsetterretningstjeneste, og har det koordinerende og rådgivende ansvaret for all etterretningsvirksomhet i Forsvaret. Sjefen for Etterretningstjenesten er direkte underlagt Forsvarssjefen.
Stortinget har tilsyn med etterretningstjenesten gjennom EOS-utvalget. [7] [8]
Etterretningstjenestens hovedkvarter i Norge i Lutvann leir ligger ved Lutvann i Oslo med ledelse, administrasjon, bearbeiding, analyse og rapportering. Grunnsteinen ble lagt i 1994 og bygget sto klart i 1998.[9][10] Fra 2018 foregår det en kraftig utbygging av området rundt hovedkvarteret.[11]
Oppgaver
[rediger | rediger kilde]Etterretningstjenesten innhenter, bearbeider og analyserer informasjon som angår norske interesser, sett i forhold til fremmede stater, organisasjoner og individer. Hensikten med etterretningsvirksomhet er å bidra til å gi norske myndigheter et solid beslutningsgrunnlag i saker som gjelder utenriks-, sikkerhets- og forsvarspolitikk.
Historie
[rediger | rediger kilde]Allerede i 1915 var det etablert et eget kontor for etterretning i Forsvarets overkommando, den gang kalt Generalstaben.[12]
Forsvarets overkommando ble etablert i London den 6. februar 1942 av den norske eksilregjeringen. Forsvarets etterretningstjeneste var den gang en del av Forsvarets overkommando, som omfattet både etterretnings- og sikkerhetstjenesten, og hadde navnet Forsvarets Overkommandos 2. avdeling. FO II var den vanlige forkortelsen for Forsvarets Overkommandos 2. avdeling, etterretningsavdelingen, fra 1942 til 1947. Avdelingen byttet navn i 1947 til Forsvarsstabens etterretningsavdeling, Fst II.
Ifølge boka Fiendebilde Wollweber: svart propaganda i kald krig av forsker Lars Borgersrud hadde avdelingen ved utgangen av krigen blitt FOs største avdeling med 223 ansatte, hvorav de fleste befant seg i London.[13] Avdelingen ble ledet av oberstløytnant Alfred Roscher Lund og hadde over 200 utdannede agenter og over 1 800 hjelpere og kurerer.
Gjennom organisasjonen XU ble det i løpet av krigen etablert et nettverk på mer enn 200 agenter, og i tillegg et kontaktnett bestående av mer enn 1800 informanter.[14]
Avdelingen spionerte ikke bare på tyskerne, men også på kommunister og venstreopposisjonelle i og utenfor Norge og fortsatte sitt virke også etter krigen, riktignok med forminsket innsats. Fra 1946 overtok major (senere oberstløytnant) Vilhelm Evang ledelsen. Etterretningstjenestens oppgave var å innhente informasjon om forholdene i det okkuperte Norge, mens sikkerhetstjenesten ivaretok kontrollen av alle dem som aktivt ville være med i motstandskampen ute og hjemme. En grundigere historisk skildring av Forsvarets etterretningstjeneste i perioden 1945 til 1970 forefinnes i professor Olav Riste og direktør for Norges Hjemmefrontmuseum på Akershus festning, Arnfinn Molands bok, Strengt hemmelig (ISBN 82-00-12769-9).
Etterkrigstiden
[rediger | rediger kilde]Etter krigen ble organisasjonen flyttet hjem til Norge, der arbeidet fortsatte. Etterretningstjenesten tilpasset seg det nye trusselbildet mot Norge og senere NATO. Som en følge av flyttingen, fikk sikkerhetstjenesten nye oppgaver. Trusselbildet var det samme under hele den kalde krigen. I 1965 ble E- og S-staben delt, og de var deretter hvert sitt stabsledd - fortsatt under Forsvarets overkommando - med Forsvarssjefen som øverste sjef.
I 1968 gjennomførte Sovjetunionen en omfattende beredskapsøving med ei ekstra fase 2 i form av en maktdemonstrasjon ved grensen mot Norge. Hendelsen ble mye omtalt den gangen, og førte til øket innsats for å være i stand til å varsle slike hendelser på forehånd.[15]
Hele tiden holdt Forsvarets etterretningstjeneste en meget lav medieprofil. Innenfor de lukkede miljøer i de hemmelige tjenester var dette en normal situasjon. Ulike hendelser brakte fra tid til annen E-tjenesten frem i lyset, men den forble omgitt av taushet og mystikk. Gradvis ble det mer åpenhet om tjenestene, blant annet på grunn av arbeidet til de offentlige utvalg som gransket dem på 1990-tallet. Stortingets granskingsutvalg for de hemmelige tjenester, Lund-kommisjonen, ledet av høyesterettsdommer Ketil Lund, ga E-tjenesten gode skussmål i sin rapport i 1996.
Forsvarsminister Jørgen Kosmo tok initiativet til nye lover for etterretningstjenestens og sikkerhetstjenestens virksomhet. Lovforslaget ble lagt frem april 1997, og vedtatt i 1998.[16] Loven nedlegger blant annet forbud mot registrering og overvåking av norske statsborgere.[17] Ulike tolkninger av denne loven i 2018 fører trolig til justeringer og presisering for framtiden.[18]
Forsvarets etterretningstjeneste har både vært en stab under Forsvarets overkommando og en egen tjeneste. Den 1. august 2003 byttet Forsvarets etterretningstjeneste navn til Etterretningstjenesten, i forbindelse med opprettelsen av ny ledelsesstruktur i Forsvaret. Navnet samsvarer med det som er brukt i Lov og Instruks om Etterretningstjenesten.[19] [20] Samtidig med navneendringen fikk E-tjenesten sitt eget våpenskjold.
- Tjenesten hadde i 2005 et budsjett på 691,8 millioner kroner.[21]
- Stortinget hadde vedtatt et budsjett på 724 millioner kroner for 2006.[trenger referanse]
- Årsbudsjettet var i 2010 på 930 millioner kroner og da ble det opplyst at tjenesten hadde 829 stillinger. I et intervju med E-sjefen dette året, uttalte han at norske spioner var aktive i Afghanistan, Tsjad, Somalia, Sudan, Kosovo, Egypt, Bosnia, Kongo og i Midtøsten.[22]
Etterretningstjenesten i media
[rediger | rediger kilde]I september 1965 ble den norske etterretningsagenten Ingeborg Lygren arrestert av POT, mistenkt for spionasje for en fremmed makt. Saken vakte stor oppmerksomhet både nasjonalt og internasjonalt - den ble blant annet omtalt to ganger i The New York Times.[23] Det viste seg senere at POT hadde forvekslet henne med spionen Gunvor Galtung Haavik, og hendelsen skapte en så heftig strid mellom etterretningstjenesten og POT at sjefene Asbjørn Bryhn (POT) og Vilhelm Evang (E-tjenesten) begge måtte forlate sine stillinger i 1966.
En varsler, Anders Martin Hellebust rapporterte i 1975 om ulovlig samarbeid mellom Etterretningstjenesten i Norge og tilsvarende organ i USA.[24] Dette samarbeidet kom fram i Loran C- og Omega-sakene[25] og ble utført i hemmelighet overfor statsministeren og Stortinget.
I 1976 fortalte Svein Blindheim til Ivar Johansen om sin medvirkning i spionasje mot Sovjetunionen fra Finland i 1953. En artikkel om denne virksomheten ble publisert av Ivar Johansen og Ingolf Håkon Teigene i avisen Ny Tid den 21. juli 1977 uten å nevne Blindheims navn. Fordi en annen avis bestred disse opplysningene, ble Blindheim på ny kontaktet av avisen og sto i neste nummer fram og bekreftet opplysningene. I mellomtiden hadde han også blitt intervjuet av Dagsrevyen, Dagsnytt og radioprogrammet Ukeslutt om sin befatning med den finske spionasjen.
Listesaken var i 1977 den mest omtalte nyhetssak i Norge. En sak hvor norske journalister forsøkte å skaffe seg innsyn i hvem som jobbet for de hemmelige tjenester.[26]
Den såkalte «Meyer-affæren» i 1978 vakte også stor oppsikt. Ved en ren tilfeldighet ble den topphemmelige Stay Behind-gruppen avslørt dette året. En «skyggehær», med base i en staselig villa midt i Oslo var bygget opp bak ryggen til Stortinget, og uten politisk styring og kontroll - og med tette bånd til de mektige etterretningsorganisasjonene CIA og MI6. [27]
Ikkevold-saken tidlig på 1980-tallet var en razzia mot tidsskriftet Ikkevold i Oslo 13. oktober 1983. Razziaen ble utløst av en artikkel om et hemmelig anlegg på Forsvarets stasjon Andøya som var en del av det amerikanske Sound Surveillance System (SOSUS).[28][29][30] Samme kveld ble hjemmene til 12 medlemmer av redaksjonen ransaket.
I november 1992 ble det avslørt at norsk etterretningstjeneste hadde vært trukket inn i en affære der det britiske MI5 ville lokke IRA i en felle ved å organisere et våpentyveri fra et av forsvarets lagre et sted i Østlandsområdet. Britene mente at våpen som tidligere var blitt stjålet fra det norske forsvarets våpenlagre hadde havnet i hendene på IRA. Den videre planen var å tilby disse våpen på det svarte markedet og håpe at IRA ville kjøpe. Når salget til irene var utført, skulle britiske spesialstyrker slå til. Planen ble imidlertid avslørt fordi den norske ekssoldaten Espen Lie, som skulle utføre våpentyveriet, henvendte seg til POT med spørsmål om han ville få beskyttelse hvis han gjennomførte det. [31] [32] [33] [34]
Avsløringen av etterretningstjenestens kildearkiv («Fagarkivet») i havnelageret i oslo i august 2013 skapte stor oppmerksomhet i media. Det fantes mapper på flere hundretalls nordmenn i et hemmelig lokale der, som E-tjenesten ønsker å rekruttere eller beholde som kilder for HUMINT-tjenste. [35] [36] [37] [38]
Frode Berg-saken (2017-2019)[39][40][41][42][43][44] og andre [45][46][47]saker har også fått øket negativ oppmerksomhet fra forsvarspolitisk hold på tjenestens HUMINT-avdeling.[48][49]Den 26. februar 2021 sendte EOS-utvalget over en rapport om Frode Berg-saken til Stortinget. Rapporten ble gradert så høyt at selve graderingsnivået var hemmelig.[50] Kun et fåtall personer fikk lese rapporten i et lukket rom på Stortinget. Så langt har ikke skandalen fått noen konsekvenser for ledelsen i den norske etterretningstjenesten, eller for den daværende politiske ledelsen i Forsvarsdepartementet. Tidligere etterretningssjef Kjell Grandhagen, som ledet E-tjenesten da Frode Berg dro på de første oppdragene inn i Russland er død. Hans etterfølger Morten Haga Lunde gikk av høsten 2020. Forsvarsminister og den politisk ansvarlige for E-tjenesten da Frode Berg ble sendt på oppdrag inn i Russland var Ine Eriksen Søreide. [51]
I 2018 kom det frem at etterretningstjenesten hadde samarbeidet med den amerikanske etterretningstjenesten NSA om å overvåke russiske datanettverk[52] i såkalte Computer Network Operations (CNO).[53][54]
I 2020 gikk Ølen Betong-gruppen til rettssak mot Staten i forbindelse med at Etterretningstjenesten og PST hadde forsøkt å verve spioner mot Russland blant gruppens ansatte på en uprofesjonell og lite diskret måte. Rettssaken startet 3. februar 2020.[55] Oslo tingrett frikjente Staten i søksmålet fra Ølen Betong i februar 2020.[56]
Etterretningstjenestens utbygging av radaren Globus III i Vardø har også vakt en del oppmerksomhet i media i 2020, særlig fra NRK. [57] [58] I 2017 [59] og 2018 fløy russiske bombefly i angrepsformasjon mot Vardø før de svingte av like utenfor norsk luftrom.[60] Eventuell norsk støtte til det såkalte amerikanske rakettskjoldet er omstridt fordi russerne får grunner til å ruste opp,[61] og de har gjentatte ganger uttalt at Russland vil bli tvunget til å svare hvis Norge bygger ut missilforsvarssystemer like ved landets grenser.[62][63] Russland utvikler derfor flere nye typer avanserte missiler og kategorier av våpen for å trenge gjennom vestlige missilforsvar, også de mest avanserte.
Spesiell innhenting
[rediger | rediger kilde]- Seksjon for spesiell innhenting (E 14 (1995-2005)), var en norsk etterretningsgruppe etablert i 1995, som opererte adskilt fra resten av Etterretningstjenesten. Gruppen hadde til hensikt å styrke sikkerheten rundt de norske styrkene som tjenestegjorde på Balkan. Agenter tjenestegjorde også i Midtøsten og Afrika. E 14 var tidligere navnet på det norske «Stay Behind»-nettverket, med kodenavn ROC.
- Ruseløkkabunkeren (1950-1989)
- Operasjon Delfinus var en norsk verdensomspennende etterretningsaksjon basert på bruk av den norske handelsflåten.[64] Den ble etablert i 1948 og ble avviklet gradvis fram mot 1990-tallet.
- Operasjon Gladio og Organizzazione Gladio var et hemmelig militært nettverk i NATO.
Stasjoner og andre enheter tilnyttet tjenesten
[rediger | rediger kilde]Etterretningstjenestens hovedkvarter i Norge ligger i Lutvann leir ved Lutvann i Oslo og huser Etterretningstjenestens ledelse, administrasjon, bearbeiding, analyse og rapportering. Grunnsteinen ble lagt i 1994 og bygget sto klart i 1998.[65][66] Fra 2018 foregår det en kraftig utbygging av området rundt hovedkvarteret.[67]
Etterretningstjenesten har øvrige stasjoner på disse steder i Norge:[68]
- Forsvarets stasjon Fauske på Veten i Nordland fylke.
- Forsvarets stasjon Andøya på Andenes i Nordland fylke.
- Forsvarets stasjon Vardø på Vårberget i Vardø.
- Forsvarets stasjon Varanger (FSV) ved Thomaselv i Vadsø i Finnmark.
- Forsvarets stasjon Ringerike på Eggemoen i Ringerike.
Andre enheter
[rediger | rediger kilde]- Om "Bondegården" på Jessheim ble det i 1997 hevdet at den var fjernstyrt av tysk etterretning BND.[69]
- "Spionskipet" FS «Marjata» (2016)[70][71][72]
- Forsvarets etterretningsskole (FES) er underlagt sjefen for etterretningstjenesten og lokaliseres også ved Lutvann i Østmarka i Oslo.
- Forsvarets militærgeografiske tjeneste (FMGT) leverer geografisk informasjon og tjenester primært til norske styrker i inn- og utland, men kan også levere til andre statlige departementer og etater, eller utanlandske avdelinger som øver i Norge.
- Norsk okkupasjonsberedskap i etterkrigstiden[73]
Tilrettelagt innhenting
[rediger | rediger kilde]Fra nyttår 2022 vil det omstridte etterretningssystemet «tilrettelagt innhenting» tre i kraft. Systemet vil gjøre det mulig for Etterretningstjenesten å samle inn og gjøre søk i enorme mengder kommunikasjonsdata.[74]
Etterretningssjefer etter krigen
[rediger | rediger kilde]- 1942–1946 Oberst Ragnvald Alfred Roscher Lund
- 1946–1966 Oberst Vilhelm Evang
- 1966–1970 Oberst Johan Berg
- 1970–1975 Oberst Reidar Torp
- 1975–1977 Oberst Sven Hauge
- 1977–1979 Oberst Fredrik Bull-Hansen
- 1979–1985 Kontreadmiral Jan Ingebrigtsen
- 1985–1988 Kontreadmiral Egil Eikanger
- 1988–1993 Generalmajor Alf Roar Berg
- 1993–1998 Generalmajor Olav Bjerke
- 1998–2002 Generalmajor Jan Fredrik Blom
- 2002–2009 Generalmajor, generalløytnant Torgeir Hagen
- 2010–2015 Generalløytnant Kjell Grandhagen
- 2016–2020 Generalløytnant Morten Haga Lunde
- 2020 - dd Viseadmiral Nils Andreas Stensønes[75][76]
Produkter fra Etterretningstjenesten
[rediger | rediger kilde]- For 2017 kom den første vurderingen av aktuelle sikkerhetsutfordringer på nynorsk i form av Fokus 2017.[77][78]
- Fokus 2018 kom ut 1. mars 2018.[79], og 5. mars ble denne fulgt opp med foredraget: "Etterretningstenesta si årlege situasjonsvurdering"[80]
- Fokus 2019 kom ut 11. februar 2019.[81][82]
- Fokus 2020 kom ut 10. februar 2020.[83]
- Fokus 2021 kom ut 26. januar 2021.[84]
- Fokus 2022 kom ut 11. februar 2022.[85]
Referanser
[rediger | rediger kilde]- ^ https://www.regjeringen.no/no/dokumenter/otprp-nr-50-1996-97-/id158595/?ch=6
- ^ https://www.regjeringen.no/no/dokumenter/otprp-nr-50-1996-97-/id158595/?ch=6.
- ^ www.bt.no[Hentet fra Wikidata]
- ^ https://www.dagbladet.no/nyheter/krigshelten-ledet-hemmelig-spiongruppe/63740190
- ^ [1]
- ^ «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 30. september 2019. Besøkt 30. september 2019.
- ^ Wernersen, Camilla (12. februar 2019). «Stortingets kontrollorgan kritiserer forslaget til ny etterretningslov». NRK. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Rognstrand, Andrea (31. mars 2020). «EOS-utvalget: Kritikkverdig at ikke E-tjenesten opplyste om nytt verktøy». www.forsvaretsforum.no. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ https://www.aftenposten.no/norge/i/Rxdkd/Na-vil-E-tjenesten-ut-av-mystikken
- ^ «Dette er Norges nye spionsjef». www.vg.no. 22. mai 2015. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ «Lutvann leir skal bli fire ganger større». www.aftenposten.no. 30. mai 2014. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ «Nygaard Haug utvalget, 1993-1994». tv2konsesjon.tripod.com. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Fiendebilde Wollweber: svart propaganda i kald krig. Oslo: Oktober. 2001. ISBN 8249500504.
- ^ Etterretningstjenesten (2013). Fokus 2013: Etterretningstjenestens vurdering Arkivert 26. september 2013 hos Wayback Machine., s. 3.
- ^ Arnfinn Moland, Strengt hemmelig (ISBN 82-00-12769-9) side 315
- ^ Ot.prp. nr. 50 (1996-97) Om lov om Etterretningstjenesten. Stortinget rakk ikke behandle forslaget i vårsesjonen, og lovforslaget ble fremmet på ny høsten 1998.
- ^ https://lovdata.no/dokument/NL/lov/1998-03-20-11
- ^ Døvik, Olav (18. mars 2018). «– Umulig å filtrere vekk informasjon om nordmenn». NRK. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ https://lovdata.no/dokument/NL/lov/1998-03-20-11https://lovdata.no/dokument/NL/lov/1998-03-20-11
- ^ https://lovdata.no/dokument/INS/forskrift/2001-08-31-1012
- ^ «Stadig mer norsk spionasje». www.aftenposten.no. 22. juni 2010. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ NTB (22. juni 2010). «Norge bruker mer penger på spionasje». Dagbladet. «Norske spioner er i dag aktive overfor Afghanistan, Tsjad, Somalia, Sudan, Kosovo, Egypt, Bosnia, Kongo og i Midtøsten, det vil si stater og områder der norske soldater og offiserer befinner seg»
- ^ Oslo Spy Case Stirs Military; Staff Chief Offers to Quit as Secretary Is Arrested, 30. september 1965 og Paper Report Spy Details, 5. oktober 1965
- ^ Sundquist, Jonas; Knudsen, Nicklas (26. desember 2016). «Hellebust blir doktor i løgn og politikk». www.khrono.no. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ https://books.google.no/books?id=OHzIuU54NFYC&pg=PA168&lpg=PA168&dq=anders+hellebust&source=bl&ots=CRAyzTMeX7&sig=tkNGmtHD1ZleS_NhdrNJEoxOW0k&hl=no&sa=X&ved=2ahUKEwivmo3lzMvbAhWDDCwKHftKAUQ4ChDoATAGegQIARBI#v= onepage&q=anders%20hellebust&f=false
- ^ «Han ble koblet til både KGB og Baader-Meinhof». Dagsavisen (norsk). 18. oktober 2015. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Kjølleberg, Even (11. april 2020). «James Bond, den mystiske skipsrederen og Norges hemmelige hær». NRK. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ (1986) s. 10-26
- ^ (1984) s. 61-71
- ^ (Wilkes, Owen 1981) s. 123-150, merk figur på s. 126
- ^ Ole (10. mars 2018). «24.3.2.1.2.3 Stay Behind-sjefen selv | Ravn Røde». Besøkt 15. januar 2024.
- ^ «24. DEN FJERDE TJENESTE | Ravn Røde». 10. mars 2018. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ http://www.pdf-arkivet.no/hemmelig/norges_hemmelige_har.pdf
- ^ «21 journalister fikk hemmelig materiale». www.aftenbladet.no. 4. februar 2000. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ STORMARK, KJETIL (29. august 2013). «Kilder om E-tjenesten: - Bak denne døra har de skjult hemmelig arkiv med 400 samfunnstopper». dagbladet.no (norsk). Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Døvik, Olav (29. august 2013). «Her slår EOS-utvalget til». NRK. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ «Her slår hysj-granskerne til mot E-tjenesten». dagbladet.no (norsk). 29. august 2013. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Sunnmørsposten (17. desember 2013). «Kontrollen med e-tjenesten». smp.no (norsk). Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Finsveen, Jesper Nordahl (21. mars 2019). «De ukjente meldingene fra skrekk-fengselet». dagbladet.no (norsk). Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Lillegård, Eiliv Frich Flydal, Gunnar Hultgreen, Henning (22. april 2018). «Forsvarerne:- Frode Berg var på oppdrag for E-tjenesten». dagbladet.no (norsk). Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Hultgreen, Gunnar (22. mars 2019). «Frode Berg-saken skal gå for lukkede dører i Moskva». dagbladet.no (norsk). Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Lillegård, Eiliv Frich Flydal, Gunnar Hultgreen, Henning (22. april 2018). «- Frode følte seg presset av Etterretningstjenesten». dagbladet.no (norsk). Besøkt 15. januar 2024.
- ^ «Mener E-tjenesten gikk rett i russisk felle». Aldrimer.no. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Eriksen, Jesper Nordahl Finsveen, Nicolai (13. mars 2019). «Her forsøkte E-tjenesten å rekruttere nye agenter». dagbladet.no (norsk). Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Vik, Sidsel (25. april 2018). «Mener E-tjenesten verver folk i næringslivet som informanter». NRK. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Trellevik, Amund (29. april 2018). «Sivile i Kirkenes: De hemmelige tjenestene forsøker å verve oss». NRK. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Tonstad, Per Lars (6. november 2016). «Atle Berge bygde opp en stor betongfabrikk i Murmansk. Nå er han utvist fra Russland, mistenkt for spionasje». dagbladet.no (norsk). Besøkt 15. januar 2024.
- ^ «Også E-tjenestefolk får problemer etter endt tjeneste». www.aftenposten.no. 28. mars 2014. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ https://www.side3.no/historie/to-norske-spioner-letter-pa-sloret-4454862
- ^ https://klassekampen.no/utgave/2021-02-27/sladder-rubbel-og-bit
- ^ Jentoft, Morten (26. februar 2021). «Lederen for kontrollkomiteen har lest Frode Berg-rapporten». NRK. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ «NSA Intelligence Relationship with Norway, April 2013». The Intercept (engelsk). Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Bård Wormdal (22. mars 2018). «Norge og USA hacker russiske datanettverk». NRK Finnmark.
- ^ Bård Wormdal. «Advarsel etter hacking mot Russland: – Vil forverre et fra før dårlig forhold til Norge». NRK Finnmark.
- ^ Wormdal, Bård (21. januar 2020). «Atle Berge saksøker Den norske stat – har lang vitneliste med kjente navn». NRK. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Aga, Frode (18. februar 2020). «Ølen Betong tapte mot staten - norsk etterretning frikjent». www.bygg.no (norsk). Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Wormdal, Bård (13. mai 2020). «Vardø etterlyser tiltak: – Norges fremste bombemål uten sikring». NRK. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Wormdal, Bård (5. mai 2020). «Kraftige lokale reaksjoner på mer utstyr til ny etterettningsradar i Vardø». NRK. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Norum, Hallvard (5. mars 2018). «– Russland simulerte angrep på Vardø-radar». NRK. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Rostad, Ida Louise (10. mars 2019). «Trusselen ingen vil snakke om». NRK. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Rostad, Ida Louise (10. mars 2019). «Trusselen ingen vil snakke om». NRK. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ «NATO vurderer nytt rakettskjold: – Må forsvare oss». www.dagsavisen.no (norsk). Besøkt 28. desember 2019.
- ^ «Norge sier nei til NATO-tiltak: – Tror dette hindrer økt spenning». www.dagsavisen.no (norsk). Besøkt 28. desember 2019.
- ^ Ole (10. mars 2018). «25.26.5.1.2 Ingeniør Asbjørn Mathiesen – Frimurer av grad X* i Landslosjen | Ravn Røde». Besøkt 15. januar 2024.
- ^ «Nå vil E-tjenesten ut av mystikken». www.aftenposten.no. 27. mars 2014. Besøkt 13. juni 2022.
- ^ «Dette er Norges nye spionsjef». www.vg.no. Besøkt 13. juni 2022.
- ^ «Lutvann leir skal bli fire ganger større». www.aftenposten.no. 30. mai 2014. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ «Etterretningstjenesten». Arkivert fra originalen 10. februar 2018. Besøkt 22. februar 2018.
- ^ «Denne «bondegården» drives av E-tjenesten». «E-veteranen Einar Hanssen hevdet at lytteposten ble overtatt og fjernstyrt av tysk etterretning (BND), som lyttet til russiske militære stasjoner»
- ^ Wormdal, Bård (24. februar 2016). «Nå er det nye spionskipet klart for Barentshavet». NRK. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Veum, Eirik (16. mars 2014). «Her er Norges nye «spionskip»». NRK. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ «Norske «Marjata» er verdens mest avanserte – klar for spionoppdrag i Barentshavet». www.vg.no. 8. november 2015. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Kjølleberg, Even (11. april 2020). «James Bond, den mystiske skipsrederen og Norges hemmelige hær». NRK. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ «Etterretningstjenesten nærmere å lagre nordmenns nettrafikk». NRKbeta. 30. august 2021. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ «Nils Andreas Stensønes blir ny etterretningssjef». www.aftenposten.no. 4. september 2020. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ Arstad, Svein (3. november 2020). «Tiltrer som sjef for Etterretningstjenesten». www.forsvaretsforum.no. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 28. september 2020. Besøkt 7. mars 2019.
- ^ «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 9. september 2018. Besøkt 7. mars 2019.
- ^ «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 12. februar 2019. Besøkt 7. mars 2019.
- ^ «Foredrag: Etterretningstjenestens årlige situasjonsvurdering». Oslo Militære Samfund. 5. mars 2018. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 11. februar 2019. Besøkt 7. mars 2019.
- ^ Vigsnæs, Maria Knoph (11. februar 2019). «E-tjenesten: Trusselen er størst fra Russland og Kina». NRK. Besøkt 15. januar 2024.
- ^ «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 5. mai 2020. Besøkt 10. februar 2020.
- ^ «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 8. februar 2021. Besøkt 4. mars 2021.
- ^ https://www.forsvaret.no/aktuelt-og-presse/publikasjoner/fokus/fokus-2022
Litteratur
[rediger | rediger kilde]- Borgersrud, Lars (2001): Fiendebilde Wollweber. Svart propaganda i kald krig, s. 25. Oktober, Oslo. ISBN 82-495-0050-4.
- Riste, Olav Moland, Arnfinn (1997): Strengt hemmelig: norsk etterretningsteneste 1945-1970. ISBN 82-00-12769-9.