BTR–70
Ez a szócikk nem tünteti fel a független forrásokat, amelyeket felhasználtak a készítése során. Emiatt nem tudjuk közvetlenül ellenőrizni, hogy a szócikkben szereplő állítások helytállóak-e. Segíts megbízható forrásokat találni az állításokhoz! Lásd még: A Wikipédia nem az első közlés helye. |
BTR–70 | |
![]() | |
Vázlatos rajz a BTR–70-esről | |
Fejlesztő ország | ![]() |
Gyártó | Arzamaszi Gépgyár |
Általános tulajdonságok | |
Személyzet | 3 (parancsnok, vezető, lövész) + 8 |
Hosszúság | 7,53 m |
Szélesség | 2,80 m |
Magasság | 2,26 m |
Tömeg | 12 t |
Páncélzat és fegyverzet | |
Páncélzat | 9 mm (frontpáncélzat), 7 mm (oldalpáncélzat) |
Elsődleges fegyverzet | 1 x 14,5 mm-es KPVT nehézgéppuska |
Másodlagos fegyverzet | 1 x 7,62 mm-es PKT géppuska |
Műszaki adatok | |
Motor | 2 db hathengeres 8 hengeres dízelmotor |
Teljesítmény | 193 kW (260 Le) |
Felfüggesztés | torziós rugó |
Sebesség | 80 , vizen9 km/h |
Fajlagos teljesítmény | 21 LE/t |
Hatótávolság | 700 km |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz BTR–70 témájú médiaállományokat. |
A BTR–70-es egy nyolckerekű páncélozott csapatszállító jármű, melyet a kései 1970-es években terveztek, s főként a Varsói Szerződés országai alkalmaztak, a korai 1980-as évektől kezdődően. A BTR–60-as utódjaként mutatkozott be és nagyon hasonlít a BTR–60PB-re. Megerősítették páncélzatát, újfajta abroncsokat (melyek sokkal kevésbé voltak hajlamosak a kilyukadásra) és sokkal erősebb motorokat kapott, amelyek azonban ugyanolyan sokat fogyasztottak, mint elődeik. A fegyverzet nem sokat változott.
A BTR–70-es elődjén az ajtók, a második és harmadik tengely között helyezkedtek el, a törzs mindkét oldalán, az ún. övvonal felett. A szovjetek azonban a BTR–70-esen áthelyezték az ajtókat az övvonal alá. Emiatt a mozgó jármű elhagyása során – amelyet a szovjet katonai kiképzés megkövetelt a katonáktól – megnőtt a veszélye annak, hogy a járművet elhagyó személyt behúzza a kerék a jármű alá, amely biztosan halálra zúzza.
Ahogyan az elődje, ez is teljesen kétéltű, minimális előkészületekkel. A román gyártmányú, licencelt másolat a TAB–77-es nevet kapta, s számos átalakításon esett át, a helyi gyártást megkönnyítendő (jobb löveget és más hajtóműveket kapott).
A BTR–60 és BTR–70 leváltására tervezett BTR–80 sorozatgyártása 1986-ban kezdődött.
Harci alkalmazása és rendszeresítő államok
[szerkesztés]A BTR–70-est széles körben vetteték be a szovjetek Afganisztán elleni inváziójában és a legtöbb kelet-európai konfliktus során.
Rendszeresítő államok
[szerkesztés]Azerbajdzsán - 28
Fehéroroszország - 446
Grúzia - 98
Kazahsztán - 45
Kirgizisztán - 45
Észak-Macedónia - 60
Magyarország - 309
Mexikó - 100
Moldova - 20
Mongólia - 40
Nepál - 135
Pakisztán - 169
Oroszország - 2,000
Szovjetunió - BTR–70-eseinek egy része az utódállamokba került.
Ukrajna - 1,026
Üzbegisztán - 36
Tádzsikisztán - 2
Türkmenisztán - 829 db BTR–60, BTR–70 és BTR–80 (nem tudni, milyen arányban)
Románia - 165
Típusváltozatok
[szerkesztés]![](http://178.128.105.246/content-http-upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/aa/Russia_BTR-80_during_combined_American-Russian_disaster_relief_exercise.jpg/300px-Russia_BTR-80_during_combined_American-Russian_disaster_relief_exercise.jpg)
- BTR–70 M1978
Korai változat, 1980-ban került a nyilvánosság elé.
- BTR–70 M1986/1
Modernizált változat, tökéletesített löveggel, füstgránátvetőkkel és megerősített páncélvédelemmel.
- BTR–70H
Vegyvédelmi változat, olyan közelségi gyújtószerkezettel rendelkező tüzérségi lövedékek megsemmisítésére tervezve.
- BTR–70MSZ
Kommunikációs változat.
- BTR–70KS
Parancsnoki- és irányítóváltozat, mobil parancsnoki harcálláspontként használták.
- BREM
Műszaki mentő jármű, a torony helyén daru helyezkedik el.